Södra Spanien. Spanska flottan är instängd av britterna i Cádiz.
Men fienden försöker föra igenom förråd.
- Varför fick jag inte skjuta? - Det är inte min plan, mr Hunter.
- Vi är väl här för att slåss? - Nej, vi är här för att besegra dem.
- God morgon, mina vänner. - Engelsmännen!
Hunter!
- Dubois. Dubois! - Nej, kung George, din idiot!
Framåt!
Det krävs större råttor än du, grabben!
Hämta officerarna under halvdäck!
Jag måste be er att ge upp, kapten.
Nå väl.
Vem har jag äran att kapitulera mitt skepp till, sir?
Mr Hornblower, tjänsteförrättande löjtnant på skeppet Indefatigable.
Var är resten av mina mannar? Löjtnant Dubois?
De råkade ut för en olycka, men alla är oskadda.
Ska jag föra honom under däck?
Ni har mitt svärd. Jag tänker inte försöka rymma.
Ni har redan mitt skepp. Jag tänker inte bryta mitt löfte.
Idag hade jag turen med mig, sir.
Segla mot Gibraltar, mr Hunter. Vi återvänder till Indie.
- Mr Hornblowers plan fungerade. - Ja, med ett visst mått tur.
Han är tursam vår mr Hornblower.
Vi gör en rejäl vinst om inte bokhållarna försöker lura oss.
Det kanske de gör om de får reda på hur vi lurade oss till henne.
Grinig jäkel.
- Indie hälsar oss, sir. - Koncentrera dig på jobbet, Matthews.
- Rodret i lä! - Ja väl, sir.
Fira av!
Hala stagseglen! Backa med fallen!
Och släpp!
Le Rêve var första lyckade aktionen under alla sex veckor av blockad.
- Bra plan, utmärkt genomförd. - Tack, sir.
Det måste ha gjort dig något mer förmögen, mr Hornblower.
Det var därför du ville gömma Indefatigable.
Så du slapp dela med dig till kapten, officerare och besättning.
- Det var aldrig min avsikt. - Kaptenen skämtar, mr Hornblower.
- Hur mycket är Le Rêve värd? - Säkert fyratusen pund, sir.
Det betyder tusen pund rikare. Har du ägt så mycket någon gång?
- Tusen? Inte ens hundra, sir. - Nu har du råd med ny uniform.
Jag rekommenderar Cutler & Gross i Portsmouth. De vet att ta betalt.
- Portsmouth, sir? - Portsmouth.
- De vill att jag... - De begär och kräver.
De kräver att jag seglar Le Rêve till Portsmouth där hon ska tjäna...
... som avisofartyg på en expedition. England, sir?
England, grabben! En stor dimmig ö, nord-nordöst om Ushant.
- Hittar du dit? - Ja, sir.
Du seglar i morgon. Innan du åker ska du utsättas för ett hårdare test.
"Deras högheter generalmajor sir Hew och lady Dalrymple" -
- "ber om nöjet att få sällskap av sir Edward Pellew och... "
"Tjänsteförrättande löjtnant Horatio... "
Middag? I guvernörspalatset? Middag?
Nu önskar du väl att du hade en ny uniform?
- Tänk om de ber mig tranchera. - De riskerar nog inte middagen.
Prova den här. Om de ber er, skär bort från benet.
Vilt - tjocka skivor, lamm - medium, nöt -tunna.
Försök att inte såga sönder kycklingen.
Vilt... tjocka, lamm - medium, nöt... De serverar väl inte vilt?
Gibraltar har varit belägrat i två år. De serverar nog... apa.
- Apa? - Bergsapa.
Apa skär man med ett slags...
- ... hackande rörelse. - Hackande rörelse.
Tack, mr Hunter. Ytterst hjälpsamt.
Ni kan stoppa dem med överbliven mat. Det fyller ut bra och...
... ger svältande vänner lite extra gott.
Sir Hew brukar visst servera en osedvanlig fin middag.
Ni kanske vill dela med er av er framgång.
Drev. Små bitar av drev. Ursäkta mig.
Det här är tjänsteförrättande Horatio Hornblower, kapten på Le Rêve.
- God kväll, mr Hornblower. - Sir Hew. - Lady Dalrymple.
Kapten? Den lilla valpen?
Betror ni mig med endast ett litet barn, sir Hew?
Får jag presentera sir Edward Pellew, kapten på Indefatigable-
- och löjtnant Hornblower. - Hertiginnan av Wharfedale.
Han är som en kalv på grönbete. Snart råmar han väl åt mig.
- Jag ber om ursäkt. - Inte då, mr Hornblower.
Du måste vara stolt över att bli löjtnant i din ålder.
Min kock har ett hett temperament. Vi får inte låta honom vänta.
- Skål för hälsan, ers högheter. - Äntligen, jag höll på att krevera.
Jag glömde visst bort mig. Skål, sir Hew.
Och skål för att pojkens och min resa blir lyckosam.
Jag hoppas din källare är lika bra. På skeppet.
- Passagerarna måste hållas nöjda. - Passagerare, Ers nåd?
Mr Hornblower har fått äran att föra Hennes nåd tillbaka till England.
- Ni seglar med en lycklig kapten. - För att han har mig med?
Ja, medan Englands stolthet och hennes fregatter-
- seglade längs kusten sökandes efter spanjorer, men bara fann sardiner-
- övermannade mr Hornblower och några män en hel fransk besättning.
- Med undantag av de som mötte döden. - Det var fler än "några män".
Har ni sett?
Mr Hornblower har visst kniven. Vill ni vara väldigt att tranchera?
Den har väl lidit tillräckligt? Ni behöver inte döda den igen.
Han är en lyckans ost den där Hornblower.
Han festar väl nu på kapun, rostbiff och plommonpudding.
- Avundas ni honom inte, mr Hunter? - Nej, sir.
Kött och kex räcker väl.
- Ni seglar med honom i morgon? - Ja, sir.
Jag behöver väl inte påminna om att han väntar sig fullt stöd?
Jag är en kronans man, sir. Jag följer kaptenens order.
Jag satt fast i Florens när fransmännen marscherade in.
Där tog jag mig till Leghorn, mutade kustfarare att föra mig hit.
Sen tjatade jag på sir Hew att ge mig respass hem.
Skulpturerna där lär vara utsökta. Något avklädda, men utsökta.
Strunt i skulpturerna. Jag var där i min avlidne makes affärer.
Låt de förbaskade florentinarna vänta.
Hertigen av Wharfedale ägde kvarnar och min far skötte dem.
Det var så jag fick hertigen. Det är vad vännerna säger.
Mina fiender sa att jag fick något annat.
Ers nåd, mina damer och herrar... skål för kungen.
Kungen.
Må spanjorerna aldrig lämna sina gömställen i Cádiz.
En skål för spanjorerna, sir Edward.
Jag tvivlar på att de lämnar Cádiz. De är ju allierade med Frankrike.
De väntar ut kriget och sen seglar iväg för att gratulera vinnaren.
Möjligen. - Vad tror mr Hornblower?
Varför inte utnyttja sina trupper? De kommer nog att strida.
Och ni hoppas att befinna er där då, eller hur?
Absolut, Ers nåd.
Två kanoner på vardera sida.
- Det blir inte mycket till strid. - Vi ska inte slåss, utan fly.
Vi seglar söder ut från Gibraltar och ökar avståndet till kapare-
- som lurar i Algecíras innan vi seglar västerut.
När vi är bortom Tarifa seglar vi nord nordväst mot Cape St Vincent.
Båt i sikte!
Kapten Pellew är på väg hit... och en dam, sir.
- Fin klänning. Stilig kvinna. - Du har väl sett en kvinna förut?
Inte på sex jäkla månader.
- Kallar du det här ett skepp, mr H? - Välkommen ombord, Ers nåd.
- Jag skulle inte våga långt med det. - Hon ska nog hålla.
- Mr Hunter visar er till er hytt. - Tack.
Mr Hornblower. Portamiralen gav mig de här.
De ska lämnas till amiralitetet. Det är värdefull krigsrapportering.
Skulle ni bli anfallna slänger du dem på havets botten.
Fördelaktiga vindar.
- Mr Hornblower. - Ers nåd.
Jag är van vid enkel ackordering, men jag kan knappt röra mig där inne.
- Skulle ni kunna byta med mig? - Han har redan gett er hans hytt.
- Det är det bästa vi har. - Nu har jag sagt för mycket igen.
Jag ber om ursäkt, mr H.
Jag ska låta er vara så ni kan segla iväg med skrället.
Sir Edward, hur ska jag nånsin kunna tacka er?
Ingen orsak, Ers nåd.
Nu är hon din, mr Hornblower. Lycka till.
Vad stirrar ni på? Alle man till ankarspelet.
- Alle man till ankarspelet! - Ma`am.
Ja?
Jag undrade om ni vill göra mig den äran att bli mitt middagssällskap?
Skit i middagen. När är stormen till ända?
Stormen, Ers nåd? Det är lugnt vatten.
Lämna mig ifred!
- Dimman tätnar, sir. - Det blir värre i morgon.
Ändra kurs västerut. Vi får inte missa Cape St Vincent.
Det är gott om plats, sir. En ändring försenar oss bara.
Tack, mr Hunter. Behöver jag er åsikt så frågar jag.
- Ändra kurs, Matthews. - Ja väl, kapten.
- Hertiginnan är ingen dålig kvinna. - Har det med kursändring att göra?
Nej, sir.
Mr Hornblower?
Mr Hunter vill att ni kommer upp på däck.
- God morgon, mr Hunter. - Tyst, lyssna.
Spanjorer, sir.
Vi är mitt i en flotta. Vi skulle aldrig ha ändrat kurs.
Kalla samman besättningen tyst.
Spanjorerna har alltså lämnat Cádiz.
Styrbord, sir!
Där!
- Ett tvådäckat fartyg, sir. - San Nicolas. 84 kanoner.
Mr Hunter, ta fram de franska färgerna.
Le Rêves färger. Spanjorerna vill inte beskjuta sina allierade.
Ja väl, kapten.
Det är ett fult knep, men vi kanske kan vinna tid.
Dimman kan vara i fem timmar eller fem minuter.
- Vad hade San Nicolas för segel? - Bramsegel och märssegel, sir.
Hala då märsseglet.
- Men vinden är för svag, sir... - Jag vill sakta ned farten!
Ja väl, kapten.
- Håll rak kurs, Matthews. - Hoppas ni att de inte ser oss?
Hopp var rätta ordet, Matthews. Jag hoppas att dimman håller i sig.
Gå till aktern, Styles. Tala om ifall de kommer för nära.
- Sir! Ett skepp rakt akterut! - Kurs?
De seglar rakt mot oss!
Lovart, Matthews.
Hon passerar oss på styrbord sida, sir.
Tvärs, sir.
Solen, sir.
Den kommer att lätta på dimman, sir.
Din hatt! Din hatt, mr Hunter!
Det måste vara Oriente.
- Hur många kanoner, mr Hunter? - Oriente... 74 kanoner, sir.
Om de kommer upp längs bredsida så förlorar vi.
Men det skulle bli jäkla jämnt. Eller hur, Styles?
Jäkla nära, sir. Det skulle ta en minut att sänka oss.
Mr Hunter, leta fram franska kläder och ge till besättningen.
Ingen kommer upp på däck om de inte ser ut som fransoser.
Oldroyd, mr Hunter har kläder till dig.
Jag skulle inte tacka nej till mat nu.
Har jag sagt något dumt?
Vi är omringade av spanska flottan. Jag ber er att hålla er undan.
- Och missa allt det roliga? - Det är för er och vår skull.
- Vad är det, Oldroyd? - Sätt på er det här, sir.
Gå till halvdäck. Be alla att ha sina egna kläder redo-
- om vi skulle tas till fånga. Vi ska inte alla dö som spioner.
Försöker du se ut som en fransman?
Jag tror nog att en välklädd kvinna kan förstärka intrycket.
- Som ni vill, Ers nåd. - Kommer ni klå spanjorerna, mr H?
Oddsen är höga, till och med för en van spelare.
Vinden tilltar och dimman håller på att lätta.
Mr Hunter meddelar att vinden tilltar igen.
Titta!
- Rak kurs, Matthews. - Ja, kapten.
Luckorna är i alla fall stängda.
Be Styles och Oldroyd ladda svängkanonerna.
- Det ska se ut som de rengör dem. - Styles, Oldroyd, styrbord midskepps.
- Mina herrar, identifiera er, tack. - Le Rêve på väg mot Cádiz.
De ser ut att skicka hit en båt.
Vi har äran att assistera våra högt aktade allierade, sir.
Han erbjuder hjälp nu. Må han flyga och fara.
- Båten är i vattnet. - Stå beredda vid kanonerna.
Skjut på min order.
Jäklar, de är ju överallt.
De har nåt i kikaren, sir.
- De signalerar. - Men vad betyder det?
Luckorna öppnas, sir.
Le Rêve, ni måste kapitulera.
- Jag förstår inte. - Vi vet vilka ni är. Kapitulera!
Men varför? Vi är fransmän.
Vi har dem inom räckhåll, sir.
- Sänk flaggan, Oldroyd. - Ja väl, kapten.
Mr Hunter, se till att alla tar av sig de här jäkla kläderna.
- Vi ska väl tas för engelsmän? - Ja, sir.
Jag måste gå under däck. Mr Hunter tar över.
- Det var ett modigt försök. - Men vi misslyckades.
Ers nåd måste ursäkta mig. De är rapporter från Gibraltar.
- De får inte hamna i fel händer. - Ge dem till mig.
- Det kan jag inte. - Vad händer om du tillfångatas?
- Ni skickas till neutralt skepp... - Och sen?
Sen skickas ni till England. De söker igenom er packning.
Du har information som är viktig för amiralitetet. Ge det till mig.
Om ni blir upptäckt kommer inte er titel att rädda er.
Jag har lika stor rätt att tjäna mitt land som du.
- Var tänker ni gömma dem? - I kjolen. Vem vågar titta där?
- Vem är det? - Styles.
Kom in.
Spanjorerna kommer ned, sir.
Ni kan titta, mr H.
Löjtnant Diego Romero till er tjänst.
- Ger ni er? - Löjtnant Horatio Hornblower...
... av Hans majestäts fregatt Indefatigable till er tjänst, sir.
Nå, mr Hornblower. Ert knep lyckades nästan.
Tyvärr fanns det en man på San Ysidro som kände till vad som hänt Le Rêve.
- Ni spelar vårdslöst. - Jag spelar för att vinna.
Men här står ni nu.
- Vem är damen, sir? - Hertiginnan av Wharfedale.
- Muy encantada de conocerle... - Romero.
Encantado.
Jag visste inte att hon talade spanska.
Vi tar över Le Rêve. Min kapten underhåller gärna hertiginnan.
Ni och era mannar sätts iland. Vi hittar säkert ett fängelse...
- ... där ni kan sitta säkert. - Var inte så säker, grabben.
Mr Hunter!
- Herregud, Kennedy! - Nej, gå er väg. Gå er väg!
Vi måste ta oss ut härifrån.
- Annars slutar vi som honom. - Vi ska ta oss härifrån.
- Vi tar med oss honom. - Han kan varken tänka eller gå.
Gud vet hur han hamnade här, men han var sjökadett på Indie.
Han togs tillfånga i strid. Ska vi lämna honom här?
Nej.
- Men det gör flykten svårare. - Och framgången ljuvligare.
Jag behöver din hjälp, Archie.
Vi behöver alla din hjälp.
Vi måste tänka ut en rymningsplan.
- Vi måste veta hur många vakter... - Ni kommer aldrig att lyckas.
- Jag försöker hellre. - Fem gånger har jag försökt.
Längre bort från England varje gång.
Jag borde besparat mig besväret.
- Kändes det inte bättre ändå? - Nej. Sista gången jag försökte...
... låste de in mig i ett litet hål i marken i en månad.
Lämna mig nu ifred.
Han har gett upp. Han vill dö.
- Vi glömmer honom. - Jag lämnar inte mina mannar.
Han är inte en av oss. Om han sinkar oss är det ingen idé.
Mr Kennedy är sjökadett på Indefatigable, mr Hunter!
Jag har hört att mr Kennedy blev helt galen under en attack.
Och ni var tvungen att stävja honom för att inte alla skulle dö.
Vad för slags sjökadett är det?
Du var inte där så du vet inte. Vi rymmer inte utan honom.
Ja väl, kapten.
Hur som helst, innan vi bekymrar oss om mr Kennedy...
... måste vi komma på en rymningsplan.
- Hur tycker du läget ser ut? - Hur menar ni, sir?
Hur många vakter finns där ute?
- Det ser tomt ut. - Och vapen?
Officerare, arbetsmoral, schema? Var är de när de inte är i tjänst?
Vi har massor att göra, eller hur?
Såja, Archie. Det ordnar sig. Så ja.
Ta det lugnt nu. Det ordnar sig.
Jag fick ett anfall, eller hur?
Konstigt. Jag har inte besvärats av dem.
Inte förrän ni kom.
- Archie... - Jag vill inte tillbaka till Indie.
Be mig inte göra det.
- Vad är det, Matthews? - Grabbarna, sir.
- De tycker att nåt bör göras. - Göras?
Inte bara... sitta och dröna.
Vi sitter här tills Kennedy är frisk nog att följa med oss.
En del tror inte att han blir frisk, sir.
Mr Hunter har räknat vakterna. Aldrig mer än fyra åt gången.
Dem klarar vi lätt av. Le Rêve hade fler vakter än så.
Vad gör vi sen, Oldroyd? Hur många i garnisonen?
- Jag vet inte, sir. - Varken du eller jag vet.
Jag vill inte riskera våra liv förrän vi vet säkert.
Vi sticker när jag tycker vi är redo, inte en sekund tidigare.
Vad i himlen sysslar du med?
- Vapen. Vi kommer att behöva dem. - Jag tvivlar inte på ditt mod, men...
- Vill ni vänta tills kriget är över? - Mr Hunter...
Det stinker här inne.
Kom med mig. Stå inte bara där och gapa. Kom.
Det här är löjtnant Hornblower, ers excellens.
Hans excellens Don Alfredo De Massaredo.
Hertiginnan har bett mig om en tjänst.
Ni ska få tillåtelse till två timmars motion dagligen.
Jag låter er gärna göra henne sällskap på hennes promenader.
Först vill jag ha ert hedersord på att ni inte försöker fly.
Tack, sir. Jag accepterar uppgiften och ger er mitt hedersord.
Jag måste dock informera er att utöver denna uppgift-
- tänker jag försöka ta mig tillbaka till mitt skepp och mitt land.
Så länge ni inte dödar mig när jag sover så önskar jag er lycka till.
Här.
- Hur hamnade ni här, Ers nåd? - Spanien krigade utanför St Vincent.
Skeppet som skulle föra mig till Lissabon fick återvända till Cádiz.
Ers nåd, jag måste fråga er... Rapporterna?
Jag lämnade dem i utbyte mot ett bättre rum.
Oroa er inte, mr H. De är säkert undangömda.
Tack, mr H. Jag kommer att ha glädje av våra samtal.
- Ja, varje dag klockan fem. - Ni kan inte räkna med mig jämt.
- Jag tänker fly när jag kan. - Det sa ni visst till Don Massaredo.
Och... hur blir det med rapporterna?
De följer med mig, ma`am.
Spanjorerna har inga betänkligheter att visitera er.
Därför kommer vi att konversera, utbyta åsikter, debattera.
När du väl blir amiral förväntar sig samhället det av dig.
Inte bara klyvare och halsar och "håll an!" -
- utan konversationer, kvickheter, infall och anekdoter.
Du har väl ändå åsikter, mr H?
Och ingen rakkniv heller.
- Hur var promenaden? - Oändlig.
Frisk luft. Vackert sällskap.
Väldigt fint.
Det är nästan värt att vänta ut kriget.
Hertiginnans närvaro förändrar inget.
Vi flyr när vi har möjlighet. Hon kan underlätta för oss.
Om ni säger det så... sir.
Kom nu, min sköna.
Följ med mig.
God middag, mina herrar.
Kommendanten lät mig plocka frukt åt er från trädgården.
- Ers nåd är alltför vänligt. - Det var det minsta jag kunde göra.
Tre leverop för Hennes nåd.
Kom nu, mr Hornblower.
Vi kan inte köpas.
Det är engelskt kött vi vill ha. Och engelsk öl!
Och det blir inget av så länge vi sitter här.
En riktig turgubbe det där.
Mr Hornblower tänker nog ut nåt. Tro mig.
Nog tänker han på nåt alltid. Hur han kan borda hertiginnan.
Ingen promenad idag, Horatio?
Nej.
Det måste vara underbart.
Att få promenera i solen med en sån underbar kvinna.
Har du någon käresta i England?
Archie?
Archie!
Vakter!
- Hämta hjälp, Hunter. - Varför?
- Vad händer med honom? - Han svälter sig.
- Han fick samma ranson som oss. - Han åt den inte.
- Varför sa du inget? - Jag trodde ni visste.
- Vad är det frågan om? - Han är döende!
- Varför gjorde du det, Archie? - Mr Hornblower? Vad har hänt?
Han försökte att svälta sig till döds och jag märkte inget.
Jag var för upptagen med promenader och konversationer.
Se hur världens krona smälter. Min Herre...
- Krigets lagerkrans är vissnad. - Vad säger du?
Ansträng dig inte.
Och intet mer märkvärdigt under månen...
- Vad sa han? - Han yrar.
Han citerade något.
- Nej, Simpson! - Så ja, Archie.
Det kommer att ordna sig.
Här.
Drick.
Du ska dricka och äta och du ska bli bättre.
- Sen ska vi ta oss härifrån. - Nej.
Vill du inte åka tillbaka?
Stå på Indies däck och höra vinden i riggen.
Och höra hur Hornblower räddade sin vän från fängelset?
Så kommer det inte att bli.
- Du hade gjort samma sak för mig. - Men nu är det inte så.
Archie...
Jag överlever inte om du inte hjälper mig. Det gör ingen av oss.
Ni behöver inte mig.
Du är en av oss.
Vi åker inte härifrån utan dig.
Du får inte svika oss.
Du måste bli stark.
Drick nu.
Vakterna finns här, här, här och här.
Varningsklockan är här. Vakten närmast måste avväpnas.
Gör oss sällskap, Oldroyd. Vi har alltid plats för en bra karl.
Ursäkta mig.
Mina herrar.
Oroa dig inte för mr Hornblower, Oldroyd.
Han är nog upptagen i ett par timmar.
- Hur mår du? - Hungrig.
Jag säger genast till värdshusvärden. Rostbiff, skinka och ägg?
Horatio, det är nåt som jag måste...
Oroa dig inte. Se bara till att bli bättre.
Hör på mig, Horatio. Hertiginnan... Hon är ingen hertiginna.
Hon må väl vara Kleopatra, men hon är ingen hertiginna.
- Vad pratar du om? - Kleopatra över Antonios kropp.
Lady Macbeth, Beatrice, Gertrud.
- Hon är skådespelerska. - Du yrar.
Nej, det gör jag inte.
Hon heter Katherine Cobham. Jag känner väl till Drury Lane.
Jag lovar dig, Horatio. Hon är skådespelerska.
Mr Hornblower, får jag be om ert sällskap till middagen?
Jag har en gäst. Överste Etienne de Vergesse från franska armén.
Tack, sir.
Glöm inte att ta med er några smulor tillbaka, sir.
Och lite frukt.
Hennes nåd berättade att ni var dumdristig nog...
- ... att segla rakt på spanjorerna. - Jag protesterar, sir.
- Det var inte så jag sa. - Det var vad ni antydde.
Här råder vapenvila, översten. Dimma och vind kan lura mången man.
Jag menade inte att vara oförskämd, ers excellens.
Dessutom tänkte jag tacka honom.
Om det inte hade hänt, hade vi inte fått njuta av hertiginnans sällskap.
Det var några år sedan jag besökte London.
- Men har vi inte träffats förut? - Det minns jag inte, sir.
- Var London efter er önskan? - På sätt och vis.
Jämfört med Paris upplevde jag det smutsigt och trångt.
Och maten...
Men er teater kan inte jämföras med något.
Var det en sammandrabbning utanför Cape St Vincent nyligen?
Vill ni skämma ut mig framför gästerna?
"Rivalerna" var en av pjäserna jag såg.
- Det är visst ett sorgligt stycke. - Nej, en komedi.
- Jag föredrar tragedier. - Det är en pjäs om bedrägeri.
Det vet nog ni bättre än jag. Jag är sällan i London.
Jag tyckte inte alls om fransosen, mr H.
- Han verkade gilla er. - Undrar varför?
Kanske för att ni spelade i pjäsen han såg. "Rivalerna"?
Eller "MacBeth"? Ni hade gjort en bra Lydia Languish, miss Cobham.
- Förnekar ni det? - Varför skulle jag det?
Jag förstår inte. Varför?
För att jag vill åka hem.
Men hertiginnan av Wharfedale?
Hon finns och är precis som jag har framställt henne.
- Var är mina rapporter? - Är jag opålitlig utan titel?
Ni är opålitlig för att ni ljög. Ge mig dokumenten.
- Vem är det? - de Vergesse. Får jag komma in?
Gör bara som jag.
Jag visste inte att ni hade sällskap.
Bara två fångar som håller varandra sällskap.
Två väldigt intressanta fångar.
Skådespelerskan som säger sig vara hertiginna och ni kapten.
Det där tänker jag inte tåla.
Utmärkt sätt att samla information. Hertiginnan och officeren-
- vars skepp som råkar segla in i spanska flottan.
- Ni överskattar honom, sir. - Gör jag?
Jag undrar vad straffet för spionage är.
För honom döden med största säkerhet.
Och för er, miss Cobham...
I republiken Frankrike undgår ingen giljotinen, oavsett kön.
Jag erkänner, sir.
- Vad? - Min dumhet som litade på pojken.
Hade jag vetat hans planer hade jag stannat i trygga Gibraltar.
Ett urtrist ställe att vara fånge. Jag har inget sällskap.
Förutom en gammal aristokrat och en oerfaren yngling.
Det är så skönt att äntligen få tala med en man.
Men vem talar jag med?
Hertiginnan eller skådespelerskan?
Båda två vill fara hem.
Låt oss säga att ni talar med... kvinnan.
Är du fortfarande kvar, Horatio? Gå tillbaka till din cell.
Vad är det, Horatio?
Jag planerar bara vår flykt.
Vad vill ni?
Din brist på hövlighet är inte passande, sir.
Hur mår er vän överste de Vergesse?
- Han är ingen vän. - Ni var mer än vänlig.
Jag var tvungen att skydda min identitet.
Tur för er att ni hade trumf på hand, eller hur?
- Har ni dem kvar? - Det ser du väl?
Tur för dig att jag spelade teater igår. Han lär åtminstone inte prata.
- Men hur kunde ni? - Vad rör det dig?
Är du svartsjuk? Du missförstår mig helt och hållet.
Om jag sa nej till de Vergesse skulle han avslöja min hemlighet-
- vilket skulle avslöja mitt spioneri och dina krigsrapporter.
Därför fick jag offra några obetydliga saker.
Som min stolthet och självrespekt.
Ers nåd, miss Cobham...
Jag är ledsen, men hade ni berättat för mig...
Hade du då fört mig hem? Hade du anförtrott mig kungens hemligheter?
Snälla frun...
Det hade varit en ära att ha er ombord, vare sig ni är hertiginna-
- eller vilken kvinna som helst som söker en fristad.
Men rapporterna? Nej.
- Och nu? - Nu när jag känner er...
... vore jag tacksam om ni förvarade dem åt mig.
Förväntar du dig att jag bär dem i underkläderna igen?
- Om Ers nåd ville vara så vänlig. - Tack, Horatio.
Vi är bara fem stycken.
Mr Hunter?
Mr Kennedy blir starkare för varje dag.
Snart kan han bli flyttad.
Jag vet att ni har smitt planer.
Vad har du för information och garnisonen här?
Jag trodde att ni hade all information.
Eftersom ni dinerar med dem varje kväll.
Nu skulle jag vilja sova.
Jag har tråkiga nyheter för oss båda, mr Hornblower.
Hertiginnan har farit iväg i en slup vid namn Almería-
- som seglar mot Portugal. Våra dagar är nu mörkare utan henne.
- Det är så sant, sir. - Men hon lämnade en avskedsgåva.
Hon tyckte att ni borde lära er mitt språk.
Hon lämnade ett lexikon och den här boken.
Det är berättelsen om en man som slåss mot väderkvarnar.
Hennes nåd trodde att ni skulle kunna förstå honom.
- Något är på gång, Horatio. - Jag vet.
Vad tänker du göra?
- Du talar väl spanska, Archie? - Ja, lite.
Vad gör du, mr Hunter?
Gör? Jag försöker få ut oss härifrån.
- Hur ska det gå till? - Först måste jag fråga.
- Är ni med oss eller inte? - Du är farligt nära insubordination.
Jag gör bara min plikt, sir.
Det är att rymma härifrån och slåss för mitt land.
Låt oss säga att du övermannar vakterna-
- utan för många förluster. Vad händer sen?
Sen stjäl vi en båt.
Och om det finns för många soldater?
Då slåss vi mot dem.
Nej, vi åker till en del av kusten som är mindre bevakad.
Nord eller syd?
Spelar ingen roll, bara det finns båtar.
Och vem kan spanska för att fråga var båtarna ligger?
För att hitta mat och vatten? Kläder som döljer att ni är engelsmän-
- som har rymt från fängelset med ett helt lands armé emot er?
Hör nu noga på. Vi sticker när jag säger det.
- Och gör det tillsammans. - Kennedy sinkar oss.
Kennedy talar spanska.
Han kommer att rädda livet på oss.
Är vi överens?
Oldroyd?
Ja, sir.
Ja väl, kapten.
Vad betyder det här, Archie? "Digo, paciencia y barajar"?
- Hunter har nåt på gång. - Ar du säker?
Han är där borta.
- Vad är det, Matthews? - Vi visste inte, sir.
- Hjälp oss! - Den dåren.
Por favor, hjälp oss! Han är sjuk!
- Vad gör vi, sir? - De är ju våra mannar.
Bakom dig, Oldroyd!
Följ mig!
Höj era vapen!
Mr Hunter! Vi är övermannade. Det är inte värt det.
- Är ni rädd? - Det är rena självmordet!
Jag dör hellre än stannar här.
Eld upphör, sir!
Lägg ned vapnen!
Låt mig ta honom...
- Låt mig dö! - Ta tillbaka honom till cellen.
Två av mina mannar är döda.
Tre är allvarligt skadade.
Jag vill veta vem som bär ansvaret.
- Det är jag, sir. - Ni?
- Det tror jag inte på. - Men det stämmer, sir.
Men ni gav mig ert hedersord, mr Hornblower.
Det gällde vissa tider på dygnet.
Men det är min plikt att alltid försöka återvända till mitt skepp.
Jag tror inte att ni skulle starta en sådan meningslös attack.
Ni visste att den var dömd att misslyckas.
Ge mig uppviglarna så tar jag hand om dem.
Det finns inga fler uppviglare, sir.
Mr Kennedy är väl en vän till er?
Han kommer nog att prata. Jag räds inte för att vara grym.
Ännu en gång: Vem är ansvarig?
Berätta, Horatio.
Det var jag, sir.
Jag är... besviken.
Era mannar kommer att låsas in i sina celler. Och ni...
Det är ditt fel, Oldroyd. Kaptenen bad dig att inget göra.
- Hur skulle jag veta det? - Du visste.
Lyda en dumskalle som Hunter. Vad hade du förväntat dig?
Mr Hornblower kunde ha tagit oss härifrån.
Han hade tagit oss till hamnen och hittat en liten båt-
- och fört oss hela vägen hem, utan problem.
Se på honom nu.
- Hur mår han? - Beror på hur länge han får sitta.
Jag blev nästan tokig och kunde inte gå på en hel månad.
Du måste äta.
Ät. Försök att hålla dig stark.
Han kommer att behöva dig.
Kom igen nu.
Matthews, Styles, kom hit.
Tack gode Gud för det!
Har jag ert löfte, mr Hornblower?
- Jag lovar, sir. - Då får ni tillbaka privilegierna.
Horatio!
- Mår du bra? - Ja, Archie.
Förutom att det känns som om jag har gått av mitt itu.
- Hur är det med benet, mr Hunter? - Bra, sir. Tack så mycket.
Bra.
Jösses.
- Vad är det för skepp, sir? - Jag känner till våra, senor.
Era. Ni får berätta för mig.
Det är Indefatigable, mitt gamla skepp.
Ert skepp har jagat oss in mot land.
- Men hon kommer inte ifatt. - Nej, men ni måste halsa segel snart.
Almería seglar bra. Hon blir svår att segla ikapp.
- Almería, sir? - Hon har redan varit i Porto.
Hon har redan lämnat av sin last.
Hon måste halsa segel nu. Märsseglet har gått sönder.
Titta, senor.
- Herregud. - Klarar hon klippreven?
Inte utan märssegel.
Djävulens Tänder slukar henne.
Vi måste rädda dem. Fiskarna kan väl ge sig ut?
Det vore dumdristigt.
Många har dött på lugnare vatten än så här.
Jag ber er, sir. Vi behöver stockar, rep och så många män som möjligt.
- Och mina egna mannar. - Självklart.
Det ger er den perfekta chansen att fly.
De håller på att dö. Vattnet är iskallt, men vi kan rädda dem!
- De är era fiender. - Ni har mitt löfte.
- Och era mannars? - Deras också, sir.
Må Gud vara med er.
Vi behöver små tunnor. Surra dem under toften för flytkraft.
Ni behöver segel, mat och vatten.
Ni kanske måste stanna tills vinden vänder.
Ni har rätt. Tack, sir.
- Vi är redo, sir. - Tack, mr Kennedy.
- Nej, mr Hunter! - Snälla, låt mig få följa med.
Kom igen nu, ro för allt vad ni är värda.
Ro, ro som ni aldrig har rott förr!
- Hur många? - Endast fem.
Nu bara fyra. Ro, era jäklar, ro!
Stanna här.
Oldroyd, Styles, länsa för era liv!
Hoppa! Vi plockar upp er.
Allihop måste hoppa!
Nej, vänta!
Nu!
Jag klarar mig.
Kaptenens ben är brutet. Kan ni inte komma närmare?
Nej, då går vi alla under.
Han hoppar, sir!
Kan ni inte hjälpa honom?
Oldroyd, kasta ut ett rep.
Nej, Hunter!
Håll i mig!
Hunter!
Vi har honom, sir.
Mr Hunter, räck mig handen.
Se upp!
Mr Hunter? Mr Hunter? Var är du?
- Ingen idé, sir. Han är borta. - åh Gud!
Sir, vi måste tillbaka till land.
Det klarar vi inte. Vi måste rida ut stormen.
Jag visste att det var du.
Så fort jag såg båten visste jag att det var min mr H.
- Jag trodde ni var i Porto. - Vi kom inte ens i närheten.
Kaptenen flydde varje gång han såg ett engelskt skepp.
Ma`am, får jag ställa en fråga?
Jag kan nog gissa vad. Jag har vaktat dina krigsrapporter.
- I säkert förvar. - Tack, ma`am.
Sir, skepp i sikte!
- Vilket håll seglar hon åt? - Drejad bi, sir.
Vakna, allihop. Vakna!
Ro, ro mina skönheter!
Sir, det är ju för sjutton Indie!
Det är Hornblower. Han har rymt.
Hornblower har rymt!
- Vilken trevlig överraskning. - För oss också, sir.
Ers nåd?
Ta in henne och kalla på läkaren. Få av henne...
Mr Hornblower och hans följe får också gå under däck.
Mr Bowles, sprit för att värma dem. Dubbel ranson.
Jag måste tillbaka vid första bästa tillfälle.
Jag gav don Massaredo mitt löfte och mina mannars också.
Du måste göra vad din heder säger, men tala inte för din besättning.
- Sir... - De får själva bestämma.
Jag respekterar dem även om de inte är så etikettsbundna.
Jag hoppas att Ers nåd mår bättre.
Ja, men efter natten på Hornblowers båt sover jag hellre i en fågelbur.
Vi har order att segla mot England. Vi bör vara där vid månadsskiftet.
Jag har nåt jag vill berätta för er.
Före allt det här bad mr Hornblower mig att bevara dessa papper.
- Amiralitetets krigsrapporter, sir. - Lät du Hennes nåd ta hand om dem?
- Jag insisterade. - De är visst viktiga.
Jag letade runt halva Atlanten innan du bara försvann.
Var inte så hård, sir Edward. Han är en tapper och påhittig gentleman.
Jaså? Han är inte längre min tjänsteförrättande löjtnant.
Som resultat av exemplariskt uppvisande av mod vid Gibraltar-
- har beslut tagits av tre kaptener, som vanligtvis aldrig är överens.
Befordran bekräftades i de senaste rapporterna.
- Han är nu löjtnant Hornblower. - Tack, sir.
Då ska vi se vad dina mannar tycker.
Det är en gentlemans verkliga test.
Det verkar som om mr Hornblower har varit riktigt hård mot er.
Han har gett spanjorerna sitt löfte om att återvända.
Dessutom har han gett dem ert hedersord.
Men hans ord är inte bindande för er.
Ni har tillåtelse att stanna här-
- eller återvända till Spanien och bli fängslade.
Har mr Hornblower gett sitt hedersord så gäller det för mig också.
För han allas talan?
Ja, sir.
Nåväl. Sätt kurs mot land, mr Bracegirdle.
- Vi seglar in under parlamentärflagg. - Ja, kapten.
Vad tänker ni göra? Ni kan inte fortsätta så här i London.
Jag har vänner, både högt och lågt i societeten.
Vänner som värdesätter mig tillräckligt för att förlåta mig.
Då återstår bara att önska er lycka till.
Horatio.
Jag kommer alltid att räkna dig som en av dessa vänner.
- Högt eller lågt, ma`am? - Högst upp, mr H.
Vad är det som händer, sir?
De skjuter salut för oss, Matthews.
Lycka till, grabbar.
Det känns nästan som hemma.
Ett brev rörande er har kommit från excellenserna i Madrid.
Som ett erkännande av ert mod när ni räddade liv-
- utan att frukta ert eget får ni och er besättning er frihet tillbaka.
- Får vi gå? - Det är vad frihet betyder.
Tack, sir.
Jag är hedrad över excellensernas omtanke.
Jag undrar om de är medvetna om att de befriar en man-
- som utan tvivel kommer att bli en nagel i ögat i många år framöver.
Jag ska sträva efter att inte göra dem besvikna.